I middelalderen oppsto en sport.
Like populær blant adel som blant ikke-adelige-
- selv om kun en ridder kunne delta. Sporten var turnering.
For en av ridderne, en forhutlet tidligere mester-
- innebar dette slutten.
Men for hans væpner William, var det bare starten.
Skal vi hjelpe ham?
Han må meldes om to minutter. Ellers er han ute.
Lån meg de der.
- Høyre. Venstre. - Takk.
- Død. - Hva?
Tre mot null etter to lanser.
Bare Sir Ector sitter i sadelen, er seieren vår.
Han er død.
- Hva mener De? - Hans livsgnist er dekket av skitt.
Hans sjel har forlatt kroppen, men stanken er igjen.
Nei, nei...
Han sover. Vekk ham! Vi er et par minutter fra seier!
- Jeg har ikke spist på tre dager! - Det har ingen av oss gjort!
- Vi må hente en prest. - Han er ikke død!
Våkne, nå! Kom igjen!
Opp med Dem!
Forbannede klossmajor!
Roland...
Sir Ector må melde seg nå, ellers taper han dysten.
Han kommer.
Jeg rir i hans sted.
Ta av rustningen. Jeg rir i hans sted.
Slutt å sparke på ham! Hjelp meg med rustningen.
Hva heter De, William?
William Thatcher, si meg Deres navn!
Det er ikke Sir William. Ei heller greve, hertug eller kong William.
- Det vet jeg vel. - Kun adelsmenn får tevle.
En detalj. Vi snakker om mat. Vil De spise eller ikke?
Om de avslører Dem, må De betale en helvetes pris!
Vi får håpe at de ikke gjør det.
Visiret. Nå må vi skynde oss.
Stillingen er tre lanser mot null til Sir Ector.
Lord Philip av Aragon, er De klar?
Sir Ector, er De klar?
- Er De klar? - Jeg har trent med Sir Ector.
Bare som måltavle. De fikk aldri støte mot ham.
- Detaljer. - Bli sittende på hesten.
Han trenger tre poeng, og da må han slå Dem ut av sadelen.
Jeg vet hva man gjør, Roland.
Hele mitt liv har jeg ventet på dette øyeblikket.
På at Sir Ector skulle skite seg i hjel?
- Inn med lansen... - Inn med lansen!
- William, lever De? - Vi vant!
Slutt! William, hører De meg?
- Vi vant! - Han puster! Han puster!
Sir Ector.
Sir Ector, ta av Dem hjelmen.
Milord, det siste treffet trykket inn hjelmen, så jeg ikke får den av.
Han sier at det siste treffet...
Her har vi seierherren, milord.
- 20. - Nei, ti.
- 15. - Avtale.
Takk skal De ha.
15 sølvfloriner. Fem til William-
- fem til Wat og fem til Roland, som skal rake veien til England.
Jeg skal rett til puben. Ålpai, brieost-
- kaker med peppermyntekrem.
- Vi kan gjøre dette her. - Vi gjorde det og vant.
Jeg mener at vi kan gjøre dette på ordentlig og bli mestere.
Gi meg pengene.
Gi meg pengene nå.
Én til Dem.
Og én... til Dem.
Da har vi 13 igjen.
De går til trening og utstyr.
Det er turnering i Rouen om en måned, der premien er større.
Om en måned kan vi være rike og berømte!
Eller ligge i en grøft som Sir Ector. Nei takk, jeg vil hjem.
Kaker, kalveboller med dill... Jeg tar mine penger nå.
Vent! De går i feil retning!
- De er nybegynner på dyster. - Det gjelder bare å være modig.
Jeg har en måned på meg til å lære meg teknikken.
Jeg er en mester med sverdet.
- På trening, ja. - De er ikke av adelig byrd.
Vi får lyve.
Hvordan tror De adelsmennene ble adelige fra starten?
De tok sin tittel ved hjelp av sverdet. Jeg gjør det med en lanse.
- En butt lanse. - Hva så? En kan endre sin skjebne!
Jeg vil ikke leve resten av livet uten å være noen.
Vi kommer til å ende i galgen!
Vi er bondesønner. Ære og rikdom er ikke noe for oss!
Men drømmen om å spise seg mett kan bli oppfylt!
Kan dere ta pengene, får dere dra tilbake til England.
Kan dere det ikke, blir dere med meg.
Se, penger er ikke det viktige.
- Der ser De hvor sulten jeg er! - Pokker ta magen din, Wat!
Roland, vær så snill.
Med 13 floriner kan tre menn forandre sine skjebner.
Tretten betyr ulykke. Tretten til bords ved Den siste nattverd-
- og vi vet jo hvordan det gikk.
Greit.
Vent her.
Nå er det tolv.
Kom igjen. Kom igjen.
Du måtte nevne mat.
Jeg er med.
Roland?
Gud elsker Dem, William.
Ja. Ingen andre gjør det.
- Uflaks. - Han blir bare dårligere.
Bytt!
Der ser De hvor farlig det er!
Fortere! Fortere, Roland! Kom igjen!
- De bommet. - Han har gjort det mange ganger.
Jeg antar at det betyr at vi bør gjøre det igjen.
Kom igjen.
- Kom nå, mine ponnier. - Gi ham juling!
Raskere! Tenk på balansen.
Saktere. Ikke vingle.
Jeg tok den!
Når som helst...
Bra!
Vi trenger et banner.
Emblemet vårt.
Jeg tenkte på en føniks.
Hvorfor kaste bort penger? Vi har sir Ectors hvite hingst.
Noen kan gjenkjenne den.
Vi må ha noe gjenfødt-
- som fugl føniks som står opp fra asken.
En løve.
Liggende, med hodet hevet.
Ja, men gående, med høyre forpote hevet.
- All vekten på venstre. - Nei, vekten på høyre.
Nei, alle bruker løver.
Ser dere det ikke? Føniks.
Slutten er begynnelsen.
Som meg.
Hvis det bare handler om deg, får du velge hva du vil.
Vi er bare ydmyke tjenere.
En føniks, som oss tre, ikke bare meg selv.
Tre fønikser, da.
Da sier vi tre.
Og kanskje han holder en løve i klørne.
Bare tenk på det.
- Det er min tur til å ri. - Nei, ikke ennå.
Dessuten kan neppe min væpner ri mens jeg går.
Det gir jeg ikke ei heksetann for! Det er min tur nå!
Ingen rir. Hesten er gammel og trøtt. Vi må spare på ham.
God morgen.
- God morgen. - Sir?
- Hva gjør De? - Jeg trasker.
De vet, å traske...
Det er en langsom, trist, men bestemt gange-
- av en mann som har tapt alt utenom impulsen til å marsjere videre.
Er De blitt ranet?
Interessant spørsmål. Ja, men samtidig et rungende "nei".
Det er snarere et slags ufrivillig fattigdomsløfte.
På den andre side representerer traskingen stolthet-
- og tro på den allmektige Gud.
Kristus, redd meg fra mine gjenvordig...
...heter.
Hvem er De?
Lilium inter spinas. Lilja blant tornene.
Geoffrey Chaucer er navnet. Forfatter av yrke.
Chaucer? Geoffrey Chaucer, forfatteren?
- Hva da? - Forfatter.
Jeg skriver med blekk på pergament. For en penny skriver jeg hva De vil.
Stevninger, dekret, påbud, fullmakter, adelsbrev...
Jeg har også skrevet dikt når jeg får ånden over meg.
Dere har antakelig lest min bok "Hertuginnens beretning".
- Nå vel... Det var en allegori. - Hver og en gjør som han vil.
Sa De "adelsbrev"?
Ja, det gjorde jeg.
Og hvem er dere, mine herrer?
Jeg er Sir Ulrich von Lichtenstein fra Gelderland.
Dette er mine trofaste væpnere: Delves fra Dodgington-
- og Fowlehurst fra Crewe.
Rikard Løvehjerte. Gleder meg.
Nei, jeg er Karl den store eller Johannes Døperen!
Vokt Deres tunge, sir, om De vil beholde den!
Når jeg ser den, så tror jeg, Sir Ulrich.
Takk... Geoff.
Var det alt, herr Naken? Vi må gå videre.
- Skal dere til turneringen? - Er ikke dette veien til Rouen?
Det gjenstår å se. De begrenser deltakerantallet i Rouen.
Det kreves fire generasjoners adelskap på begge sider av slekten.
Adelsbrev må kunne presenteres.
Hør her. Kle meg, sko meg og for Guds skyld fø meg-
- og la meg ri et stykke, så skal jeg ordne adelsbrev.
- Adelsbrev. - Vi trenger ham.
- La meg skjøtte dette her. - Oppfør Dem pent.
Om De forråder oss-
- kommer jeg til å vende ut og inn på Dem-
- til Deres innvoller blir utvoller!
Jeg skal vri om... og slite ut...
Smerte!
Stor smerte!
Turneringsfeltet Rouen
Sir Ulrichs morfar var Shilhard von Rechberg-
- sønn av hertug Guelph, sønn av Ghibellines, sønn av Wendish.
- Wendish arvet... - Takk, herold.
Seks generasjoner er mer enn nok. Vis meg adelsbrevet.
I hvilke grener skal lord Ulrich delta?
Først møter han Roger lord Mortimer.
Takk, mine herrer.
Ufattelig! De lyktes, Chaucer.
Takk. Det trodde jeg aldri.
Ingen årsak, William. Nå vil jeg se meg omkring.
Vær min herold, så får De en del av gevinsten.
Om De ikke har noe imot det, så går jeg og slår lens.
Jeg gikk meg ut fra Cheapside
For å søk e lykk en
Jeg gikk langs Themsen
Gjett om det stink et
Der traff jeg en fager tøs
Hun sa hun het Nell
Skjell eller kveld rimer på Nell.
- Vil De snakke med meg? - Å snakke...
Sir, mitt kjønn utmerker seg ved dets taushet.
Jeg vil høre Dem tale, om det så koster meg ørene.
Bra, for jeg ønsker ikke taushet i mitt liv.
Si meg Deres navn.
- Ville De bry Dem om jeg var stygg? - Ja visst!
Jeg mener nei, jeg mener...
De skjender Guds hus!
- Si meg Deres navn. - Hva skal De med det, Sir Jeger?
Jeg er blott en rev for Dem.
Da får min skjønnes navn være Rev, til jeg får vite Deres navn!
Han er iallfall stilig.
Finner ikke damene dette sjokkerende?
Naturligvis, milord. Jeg ler kun for å holde tårene borte.
Skjønnhet er en forbannelse.
Be om at De vil eldes raskt, slik at De bedre kan tjene Gud.
Det gjør jeg, milord. Hele tiden.
Gud, hvorfor har du forbannet meg med dette ansiktet?
Guds vilje har en hensikt som iblant er uutgrunnelig for oss.
For en fin ring!
Sir Ulrich von Lichtenstein-
- beseirer Roger lord Mortimer i første dyst.
Rolig, ellers tror de at jeg aldri har brutt en lanse før.
- Det har De ikke heller! - Ulrich har brutt tusener av lanser.
- Nå skal De inn i sverdringen. - Rustningen er løs.
Germaine.
Herre?
Den ridderen, hvilket våpenskjold er det?
Tre fønikser.
Ulrich von Lichtenstein. Hertug av Gelderland.
Gelderland?
Langt øst for Rhinen, tror jeg.
Fanken, jeg kan ikke løfte armen!
Vi rekker ikke å ordne det nå.
To grener var et mistak. Jeg rekker ikke å puste.
- Jeg trekker meg fra sverdtevlingen. - Men sverd er Deres beste gren.
Men premiene og prestisjen er større i dysten.
Ulrich von Lichtenstein? Simon Stevningsmann.
Jeg må til sverdringen.
Jeg må holde Dem tilbake på grunn av Deres herold.
De var ikk e blitt ranet.
Jeg har et spilleproblem. Jeg rår ikke over det.
Og disse menneskene-
- spiller bokstavelig talt skjorta av en.
Hva vil De at vi skal gjøre?
Han sa at De ville betale oss.
- Hvem er De? - Peter.
En ydmyk avlatskremmer og leverandør av religiøse relikvier.
- Hvor mye skylder han Dem? - Ti gullfloriner.
Din oppløpne idiot!
- Smerte! De skal kjenne smerte! - Wat, la ham være!
Hva ville dere gjort ham om jeg nektet å betale?
Vi ville, på Guds vegne-
- la ham betale med sitt kjøtt, så han forstår-
- at hasardspill er en synd.
Hjelp meg... Vær så snill, Will...
Vil De være så snill å hjelpe meg, Sir Ulrich?
Jeg lover at De ikke vil angre.
Jeg har ikke nok penger.
Slipp ham og gi ham hans klær tilbake.
- De skal få Deres penger. - Avtale.
- De løy! - Ja, jeg løy.
Jeg er forfatter! Jeg tøyer sannheten.
Her er Ulrich von Lichtenstein!
Det er for sent. Han skal inn i ringen nå.
Sir Ulrich forsvarer seg først.
- De får ikke la ham treffe Dem! - Hold kjeft!
To treff for Sir Walter Loring!
Sir Ulrich angriper!
- Nå er det Deres tur! - Kom igjen!
Jeg lærte ham det!
Sir Ulrich vinner med fem treff mot to!
Ja!
Se på Ulrich! Den harde klippen!
Som en vind fra Gelderland sveiper han forbi!
Langt fra sitt hjemland søker han ære og berømmelse!
Vi går i hans turbulens' hage!
Ja!
- De er mester! - I sverdfektning!
Vil dere ta på ham?
Vi har ingen penger til smeden.
Jeg lover å betale senere...
Nei! Penger!
- Unnskyld meg... - Penger først, ikke løfter!
- Unnskyld meg, sir. - De kan spørre der borte.
En kvinne?
Tiggere kan ikke være kresne.
Takk.
- Unnskyld meg. - Jeg arbeider ikke gratis.
- Min rustning er i stykker. - Det er Deres problem, ikke mitt.
Hver svettedråpe har sin pris.
Det var like bra. De sa at jeg var dum som gikk hit.
- Hvem? - De andre smedene.
Sa de at jeg ikke duger fordi jeg er kvinne?
Nei da. De sa at De var god med hestesko, men dårlig med rustninger.
Kattekjøtt! Varm vin!
- Milady, jeg vil seire til Deres ære. - Nei, jeg skal gjøre det!
Får jeg presentere grev Adhemar, dystmester i Saint-Emilion.
Alt annet glemmes når jeg står foran kristenhetens vakreste kvinne.
Kjemper De bare på liksom, eller er De med i krig også?
Jeg leder de frie styrkene. Min armé er nå i Sør-Frankrike.
Geoff, der sitter mitt hjertes dame.
- William, De sikter for høyt. - Det er eneste måten jeg kjenner til.
- Konsentrer Dem! - Hva skal jeg si til henne?
- Hva syns De om dysten? - Den er så abrupt.
Og jeg forstår ikke reglene.
Da skal jeg utdanne Dem.
En dyst avgjøres med tre lanser.
Ett poeng for å bryte en lanse mellom midjen og halsen.
To poeng om man bryter lansen mot hjelmen.
Men oftest glir lansen av hjelmen og forblir ubrutt.
Tre poeng om motstanderen støtes i bakken.
Den som lykkes med det, får også motstanderens hest.
Hender det at ridderne dør?
Lansenes spisser er butte.
Men selvsagt kan ulykker inntreffe.
Selv har jeg aldri blitt støtt ut av sadelen.
Ikke jeg heller.
Deres navn, milady.
Jeg må få vite det.
Sir Jeger, De holder frem.
Kanskje har ikke engler navn. Bare vakre ansikt.
- Hvem er De? - Jeg er... hm...
Har De glemt Deres navn, eller heter De "Sir Hm"?
Ulrich von Lichtenstein fra Gelderland.
Jeg ville også glemt et sånt navn.
Deres rustning, sir.
Den er virkelig antikk. De kan skape en ny mote om De vinner.
Da kan min farfar bære sin rustning offentlig igjen.
Og et skjold. Så pikant.
Noen fattige riddere er knapt edlere enn bønder.
Sønn av Sir Wallace Percival, tredje jarl av Warwick.
Mitt herskap-
- det er en ære å få presentere min herre, Sir Thomas Colville!
De er god.
De er meget god.
Ærede herskap...
...og alle andre som ikke sitter på en pute...
I dag... i dag...
...kan dere oppfatte dere som jevnbyrdige!
Siden dere alle kan skatte dere like lykkelige!
For jeg har den æren-
- privilegiet og gleden-
- av å presentere for dere en ridder falt etter riddere!
En ridder hvis aner strekker seg lenger tilbake enn Karl den store!
Jeg traff ham første gang på et fjell utenfor Jerusalem-
- der han ba til Gud-
- om tilgivelse for å ha drept en sarasener med sitt sverd!
Han overrasket meg ytterligere i Italia da han reddet-
- en farløs skjønnhet fra å bli skjendet av sin tyrkiske onkel!
I Grekenland-
- tilbrakte han et år i taushet-
- bare for bedre å forstå lyden...
...av en hvisking.
Så uten ytterligere broderinger og vesen-
- presenterer jeg sjelefredssøkeren-
- den italienske jomfruens beskytter-
- iverksetteren av Herren vår Guds vilje, den eneste i sitt slag:
Sir Ulrich von Lichtenstein!
Takk skal dere ha. Jeg er her hele uken.
- Det var annerledes. - Vi skal feire våre ulikheter.
Men kanskje ikke offentlig.
- De... - Jeg kan vente meg å få juling.
Ja...
Jeg fanget deres oppmerksomhet. Nå får De vinne deres hjerter.
- Meget bra. - Så hun på?
- Så hun meg? - Ja visst.
- Så hun hvilket støt jeg fikk? - Ja.
- Ble hun urolig? - Hun holdt på å besvime.
Colvilles teknikk er perfekt. Jeg har aldri sett ham før.
Men Lichtensteins teknikk er simpel, han mangler helt stil-
- men han er fryktløs.
På hvilken måte?
Fliser fra lansen kan trenge inn i den smale åpningen på visiret.
De fleste snur seg bort i siste sekund.
Da ser en ikke motstanderen, men verner øynene. Ulrich gjør ikke det.
Han slipper ikke målet med blikket.
En sann jeger.
Sir Ulrich...
...jeg har fått nok.
Men jeg har aldri gitt opp før. Jeg vil bevare min heder.
Uavgjort. Colville er skadet.
Colville trekker seg ut. Ulrich går videre.
Hvorfor avgjorde ikke Ulrich?
Han viser nåde.
Da viser han svakhet. Det er det nåde er.
For seierens skyld, William, sov nå.
Jeg får ikke sove.
Kjærligheten har gitt meg vinger, så jeg må fly.
Jeg kan ikke forklare det.
Jeg føler meg som en poet.
Mulig det, men De låter som en idiot. De vet ikke navnet hennes engang.
Hennes navn?
Hennes navn er Afrodite.
Calypso. Venus. Velg selv.
Kvinner gjør en svak.
En svak mann kan ikke vinne.
- Men hennes øyne... - Konsentrer Dem!
Grev Adhemar hilser.
Han sa at han skulle vinne turneringen til Deres ære.
Han har vunnet mange, for sin egen skyld og til sin egen ære.
Det betyr ingenting å si at han vinner dem til min ære.
- Han ønsker å tale med Dem igjen. - Ikke for å høre hva jeg sier.
Adhemar vil at hans kvinne skal tie.
Vil De gjerne at Sir Ulrich skal vinne turneringen til Deres ære?
Nei.
Og han er den eneste ridderen som ikke har lovet å gjøre det.
Sir Ulrich von Lichtenstein...
Jeg skulle ønske han vant mitt hjerte.
Fortryllende...
Jeg har aldri sett grev Adhemar tape.
Beseire ham, så får De se det med egne øyne.
Min herre!
Sir Ulrich.
Christiana.
- Milady vil at De skal bære denne. - Naturligvis.
Hun ba meg også hilse og si at hennes navn...
...er Jocelyn.
- Au rev oir. - Au rev oir.
Å, Jocelyn...
Konsentrer Dem!
Jeg får ikke puste.
Han har overhodet ingen stil. Men det er han ikke alene om.
- Rene slegga! Utrolig! - Men ikke perfekt. Han sikter høyt.
Vri skuldra tilbake når De treffer.
Men om han treffer venstre side, så knuser han meg.
Det er verdt å gamble om.
William?
William, kom hit.
Opp med deg.
En dag skal jeg bli ridder.
En taktekkers sønn? Ridder? Tror du at du kan endre skjebnen?
Kan man forandre sin skjebne, far?
Ja, William. Alt er mulig bare man har stor nok tro.
Sett Dem opp.
De har meget å lære, Ulrich.
Oppsøk meg når De er en verdig motstander.
Jeg skal jule opp ræva di!
- Bravo, milord! - Din drittsekk!
Gå og ta hånd om Ulrich.
Bravo, milord. En ærefull seier.
Milady, jeg tror denne er Deres.
Vinner i strid med stikkvåpen: Pandolfo Malatesta.
Vinner i sverd til fots: Ulrich von Lichtenstein.
Vinner i dyst og turneringsmester:
Adhemar, greve av Anjou.
Hyll nå våre mestere!
Neste gang kommer De til å se opp til meg liggende på rygg.
De er blitt veid, De er blitt målt-
- og De holder ikke mål.
- Fortsett å vinne sverdfektingen! - Jeg stiller ikke opp i det mer.
- Det er jo Deres beste gren! - Jeg vil bli turneringsmester!
Ti floriner. Dette dekker gjelda.
Det er terningspill i kveld, Chaucer. Vil De prøve lykken?
- Har De tilstrekkelig med klær? - Gå, jeg er ferdig med dere.
Blott min hevn gjenstår.
Hva i all verden kan De gjøre mot oss?
Jeg skal kle av dere i bokform. Hver kvise, hver brist skal avsløres.
Jeg var naken for en dag. Dere forblir avkledd i evighet!
Jeg har en følelse av at vi treffes igjen.
Her, smed, ta hva vi skylder Dem.
Rustningen De bærer var ikke lagd for Dem, eller hva?
- Hva så? - Jeg kan lage en rustning til Dem.
- Hva ville det koste? - La meg bare bli med til Paris.
Vi ferdes alene. Ta Deres gull og gå.
- Løs inn dette. Vi må pakke. - Hvorfor så travelt?
Neste turnering er om en uke. Vi kan gå dit og la hesten hvile.
De må gå på banketten og danse og vise Dem fram.
Så Adhemar kan le av meg? Nei!
- Jo! - Nei!
Milady ønsker å vite fargen på Deres herres tunika i kveld.
- Hans tunika? - Så hun kan matche hans farger.
Vi må dessverre meddele at han ikke kan...
Herold, svar ikke når De ikke vet svaret!
Væpner, svar henne.
Hvilken farge har kveldens tunika?
Grønn.
Med et lysegrønt mønster...
...med treknapper.
Det skal jeg hilse milady og si.
- Dette er katastrofe! - Vi skal nok finne noe som passer.
Det er ikke problemet, Roland.
Jeg kan ikke danse.
Og en og to og tre og fire.
Hånden skal være lett som en fugl på en gren.
Og en og to og tre og fire.
Wat får ikke føre, han følger som en jente.
Og en og to og-
- snurre, snurre, snurre.
Og en og to og dere gjør feil.
Og en og to og tre og fire.
Slå meg om De vil for De slår som en hva?
En jente.
- Nå holder det! - Wat, ro Dem ned!
Han begynte!
Kan De bedre selv?
- Det er klart. - Vis oss.
Nei.
Skal jeg sy denne, får De lære Dem å danse, og be henne pent.
Tilgi meg, Kate.
Jeg lurte på om De kunne vise oss hvordan man danser.
- Vil De være så snill? - Vær så snill?
Og en og to, tre og fire.
Fem, seks, sju, bytt partner.
Og en, to, tre, fire-
- fem, seks, sju. Polonese.
Og en...
De skal vel ikke ha håret slik?
Kan jeg ha det på noen annen måte?
Sir Ulrich, De er meget stilig.
Jocelyn, De er...
De...
De minner meg om Bibelen.
Da Gud stanset solen for å gi Josva tid til å beseire amorittene.
Jeg forstår ikke.
Om jeg kunne be Gud om én ting-
- så skulle det være å stanse månen.
Stanse månen og gjøre så denne kvelden-
- og Deres skjønnhet varer evig.
Lady Jocelyn.
For en lykke å bli plassert ved din side.
Ja, og med Sir Ulrich.
Selvsagt.
Gratulerer på din seier med sverdet.
Og din i dysten.
Jocelyn...
...du ser...
...fantastisk ut.
Takk, min herre. Til de fattige.
Almisser til de fattige. Takk, sir.
Til de fattige, min herre.
Til de fattige som venter utenfor.
Takk.
Til de fattige.
Tusen takk. Veldig sjenerøst.
- Til de fattige. - De er ikke fattige lenger-
- når Ulrich er ferdig med å tømme lommene.
Nei, Adhemar, det vil alltid finnes fattigdom.
Fattigdom er det eneste de fattige har, som ingen vil misunne.
Eller ta fra dem.
Du tar feil, sir Ulrich.
Milady.
De fattige har noe jeg misunner.
De kan gifte seg av kjærlighet, det kan ikke vi.
Gift deg for penger, lady...
...og kjærligheten følger etter.
Hva slags dans vil De ha? En coranto?
Eller en basse-dans?
Sir Ulrich.
Kan De ikke vise oss en dans fra Deres land?
Vis oss en dans fra Gelderland.
Ja. Gelderland.
Den minner om en farandole-
- men med visse forskjeller.
Man bukker.
Og...
Still dere opp.